Kaj, da so nekateri rojeni za suženjstvo? To ni tako.
Seveda je, sam mi je povedal.
Pelagij, ki mi je tako zelo blizu, kot nihče drug, uči, da morajo biti
vsi ljudje svobodni. Enakovredni.
In da ima vsakdo pravico, da sam izbere svojo usodo.
Uči, kako?
Pelagija so umorili pred enim letom.
Germanius je rekel, da njegovi nauki širijo prekletstvo.
Izobčili so ga in ubili.
Rim, o kakršnem govoriš, ne obstaja ...
... razen v tvojih sanjah.
- Je še katera druga pot? - Ne. Prek ledu moramo.
Vsi naj zapustijo kočije. Ukaži jim naj hodijo daleč narazen.
- Vitezi... - Dovolj imam bežanja.
Sasi so že tako blizu in še rit me boli...
Že tako se nisem nikoli maral ozirati prek ramen...
- Z veseljem naredim konec temu direndaju... - Končno si lahko ogledamo te barabe.
Tu in zdaj!
JoIs!
Vidva, odpeljita konje!
Ganis, vodil boš te ljudi naprej.
Glavnina Sasov je v notranjosti dežele.
Če sledite obali, dokler ne boste dosti južno od zidu, boste dokaj varni.
- Le 7 vas je proti 200? - Osem.
Dodaten lokostrelec vam bo prišel prav.
- Raje bi ostal in se boril. - Dovolj kmalu boš dobil svojo priložnost.
On vam zdaj poveljuje. Naredite vse, kar vam bo ukazal. Sem bil jasen?
- Da, gospod. - Pojdi, pojdi...
Točno. Potem gremo! Premaknite se!
Usposobljen sem. Lahko se borim.
Ne. Tvoja naloga je, da pripoveduješ o vsem, kar si tu videl.
Samo ena stvar je, ki jo moraš storiti in to je da se vrneš v Rim.
Počakajte na moj ukaz.
Videti si prestrašena.
Približuje se nam veliko osamljenih moških.
Ne skrbi, ne bom jim dovolila, da te posilijo.
Lokostrelec!
- Izven dosega so. - To sem opazil tudi sam!
Izgleda, da čakajo na povabilo. Bors, Tristan.
Daleč izven dometa so.
Ciljajte na bočne položaje, da se bodo začeli kopičiti.
- Ohranite razporeditev! - Ohranite razporeditev! Ohranite razporeditev!
- Ohranite razporeditev! - Ohranite razporeditev!
Ohranite razporeditev! Ohranite razporeditev, če ne vas lastnoročno pobijem!
Očitno led ne bo počil. Nazaj!
Pomaknimo se nazaj!
Pripravite se na boj!
- Dag! - Krijte ga!
- Lokostrelci, naprej! - Naprej!
Zmigajte se! Gremo! Ubijte ga!
Led poka!
Ubijte ga!
Dag!
Nazaj! Nazaj!
Dag!
Izvleci ga! Arthur!
Ubijte ga!
Pomagajte!
Ostani z mano.
Dagonet! Ostani z mano!
O, Bog!
Hvaljen bodi Kristus. Z malo upanja bi se nas lahko tudi Satan usmilil.
Alecto, naj si te ogledam.
- Vljudno se mi umaknite! - Zmagali ste!
Mladi AIecto, naj si te ogledam.
Končno si tu!
- Lucan! - Hej, fant! Počakaj!
Veliki vitezi,
zdaj ste svobodni!
Prinesi mi dokumente! Pridite, Pridite...
Vaši dokumenti za neovirano gibanje v celem imperiju.
Vzemite jih. Arthur...
Škof Germanius,
prijatelj mojega očeta.
Sedaj ste svobodni.
Lahko odidete.
Bors.
Bors!
Za Dagoneta...
To ga ne bo naredilo svobodnega,
ker je že svoboden.
Mrtev je!
Zbogom, prijatelj stari.
Kmalu bomo spet skupaj.
Pijmo.
Napijmo se ga.
Grob brez meča.
Želja mojega očeta je bila, naj ga pokopljejo z njegovimi konjeniki,
če umre na tem otoku.
Je padel v bitki?
Ja, to je družinska tradicija.
Vem, zakaj misliš, da ti tukaj nič ne ostane,
razen tega, kar si naredill s svojimi možmi.
Imaš svoje načrte.
Nameni in dejanja so brez pomena, če jih ne uporabljaš v višje namene.
Bojevali smo vojno, da bi varovali Rim, kakršen ne obstaja več.
So to dejanja, po katerih mi sodiš?
Ostal si in se bojeval, ko ti ni bilo treba.
Boril si se s hudobneži, ko bi lahko zbežal.
Si vse to počel brez razloga?
Nekoč mi je Pelagij dejal, da ni slabše smrti,
kot je konec upanja.
Midva nisva vljudna človeka, ki živiva v poezijah.
Midva sva blagoslovljena in prekleta od sedanjih časov.
Verjetno da je prekletstvo izven našega dosega.
In blagoslov.
Česa se bojiš, Arthur?
Si kot ta dežela ...
Britanski sin Rimskega očeta.
Rim je mrtev.
Ta kraj, ta zemlja - tvoj dom -
je zadnja opora svobode, vsega tega kar ti je najdražje.
Tu so tvoji ljudje.
Oče, grešil sem.
Izgubil si spoštovanje do sovražnikov.
V ponižanju ponujam svoje življenje.
Ne.
Ne, sin.
Raewald.
Ti si naslednji dolžnik.
Ja. Kot sin si mi.
Kaj bo prinesel jutrišnji dan...
... ne moremo vedeti.
Arthur, takoj pridi k zidu!
- Sasi so tu! - Spustite me! Spustite me skozi!!
Vitezi, moja pot z vami se mora tukaj končati.
Bog naj bo z vami.
Arthur, to ni več bitka za Rim.
To ni tvoja bitka!
Drži se!
Vsa ta leta, ki smo jih preživeli skupaj,
preizkušnje, ki smo jih prestali in kri, ki smo jo prelili.
Zakaj smo to počeli, če ne za svojo končno svobodo?
In zdaj, ko smo ji tako blizu, ko jo imamo v dosegu roke...
Poglej me!!
- Vse to zdaj ne velja nič? - Ti mene to sprašuješ?
Ti, ki bi me moral najbolje poznati?
Potem pa ne počni tega! Le zanesljiva smrt te čaka tu.
Arthur, prosim te! Arthur, zavoljo najinega prijateljstva te rotim...
Bodi mi prijatelj in mi pusti, kar nameravam.
Zgrabi zasluženo svobodo in jo uživaj za naju oba.
Ne morem oditi domov, kot vi, Lancelot!
Zdaj vem, da vsa kri, ki sem jo prelil, vsa življenja, ki sem jih vzel...
Vse to me je vodilo do tega trenutka zdaj.
Naravnost naprej!
Artorius!
Rimske pomožne čete so zapustile obzidje.
- Kaj pa konjeniki? - Karavano peljejo stran od utrdbe.
Bežijo proti jugu ... z repi med nogami.
- Torej ne bo nobenega odpora? - Nekaj deset vaščanov.
Poklali bomo tvoje rojake.
Mislim, da bi moral to videti.
Kako drevo utegne biti dobro mesto za to.
Poglejete na vrh hriba!!
Osamljen jezdec...
Nisi ravnokar rekel, da so odšli? Kaj je potem to? Duh?
En človek. Drobcena muha na hrbtu vaše velike vojske.
Kdo je to?
Arthur.
Kamorkoli na tem bednem otoku pridem, slišim tvoje ime.
Vedno na pol zašepetano, kot da bi bil...
... Bog.
Pred seboj pa vidim le meso in kri.
Nič bolj božanski, kot to bitje, na katerem sediš.
Povej svoje pogoje, Sas!
Rimljani so te zapustili.
Za koga se boriš?
Razlogi za moj boj so preveč za rimsko in tvoje razumevanje.
Prišel si prosit za premirje. Moral bi poklekniti na kolena.
Prišel sem si ogledat tvoj obraz, da te bom lahko osebno našel na bojišču.
Tudi tebi Sas priporočam, da si zapomniš moj obraz,
ker, ko ga boš namreč naslednjič videl, bo to zadnja stvar, ki jo boš videl na tem svetu.
Ah, končno.
Končno človek, ki se ga splača ubiti.
Pripravi može za bitko!
Brrrr. Počasi.
- Brrr. - Brrrr.
Hej.
Svoboden si.
Tale Rimljan ima nekakšen načrt.
Pošlji naprej, kar je ostalo od tvoje pehote.
- Moje može pošiljaš v smrt? - To so moji možje!!
Na bojne položaje!
Ne, ti ostaneš z menoj.
Vitezi, vsi imate pravico do svobode.
Vendar se dom, ki ga iščemo, ne nahaja v neki oddaljeni deželi!
Je v nas! V naših današnjih dejanjih!
Če nam je usojeno umreti, naj bo tako.
Vendar naj zgodovina govori, da smo se tako odločili s svobodno voljo!
Gor, na hribu!
Ti konjeniki so demoni.
To so vrata za v pekel.
RaewaId.
Pojdite po levi!
- Ti greš z njimi! - Pojdimo!
Postavite ščite!
Nategni!
Arthur...
Moje življenje bi moral vzeti,
ne tega!
Nikoli tega!
Moji hrabri vitezi, izneveril sem vas.
Nisem vas odpeljal z otoka,
niti prevzel vaše usode.
200 let smo se taki konjeniki borili in umirali za zemljo, ki ni bila naša.
Tistega dne pri Baddon Hillu ...
... pa smo vsi, ki smo se borili, življenje tvegali za višji cilj,
za svobodo.
Arthur. Guinevere.
Naši ljudstvo je zdaj združeno,
prav tako sta zdaj tudi vidva.
Zdaj se bom pa res moral poročiti s tvojo mamo.
Kdo pa pravi, da te hočem?
Kralj Arthur!
Naj živi, Arthur!
Vsak moški, ženska in otrok tu naj bo priča,
da je od današnjega dne naprej celotna Britanija združena in ima isti cilj.
Arthur! Arthur!
Artorius!
Kaj pa vitezi, ki so padli?
Njihove smrti niso povzročile žalovanj, niti otožnosti,
kajti živeli bodo večno.
Njihova imena in dejanja so prehajala od očetov na sinove, od mater na hčere
v legendah o Kralju Arthurju in njegovih vitezih.
Iz angleščine prevedel in preuredil: robi61